Vi ses i morgon, mamma.
Älskling...
Vi tar kontakt med specialister.
Varför berättade du inte för mig?
Det var för att skydda dig.
Som ett barn?
Du behandlar oss alla på samma sätt, din dotter, Lucas, hela Marseille.
Du kontrollerar allt.
Tänk om jag sa till dig:
"Ge upp Marseille.
Det du älskar mest tar död på dig."
Så är det.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
KROKODIL
OKÄND AVSÄNDARE
Attentat mot Crédit Méridional i Arles.
VEM ÄR DU?
-Han sa att du var ute efter hämnd. -Inte på honom, på mitt förflutna.
Fosterhemmen, socialen... Det är vad jag pratar om.
Därifrån kommer min politiska drivkraft.
Det där lidandet griper tag om en, tynger ner en och lämnar en inte i fred.
Man vill kasta tillbaka det i ansiktet på dem som har skadat en.
-Jag vet att du förstår. -Ja.
Lucas, jag ska berätta en hemlighet. Det stannar mellan oss.
-Du kan lita på mig. -Jag var djupt förälskad i Robert.
Det hade jag ingen aning om.
Han lämnade mig lika ensam och olycklig
som du måste ha känt dig.
Därför förstår jag dig.
Därför ska jag ge dig mitt stöd.
-Stödjer du mig? -Ja.
-För mig, eller mot honom? -Mot honom.
Han lovade mig saker som man lovar en kvinna
när man vill förföra henne, antar jag.
Han bedrar kvinnorna som älskar honom. Han överger dem.
Han dumpar dem i vägrenen, som djur. Det är outhärdligt.
Sån är inte jag.
När du vill ha en kvinna, hur gör du då?
Jag berättar för henne, helt enkelt.
Ser du Mercan där? Du ska få en bil om du jobbar med oss.
Vad tycker du om den?
-Den är inte så diskret. -Ingen fara, vi tonar ned den lite.
Här, sätt på den här.
Okej, starta den.
Kom igen.
Ta emot.
Du sitter där framme.
Okej.
Vad har vi här, då?
Så där ja.
Helvete! Det är polisen!
Jag har 50 kilo hasch i bakluckan. Sätt fart!
Vänta.
Kom igen, gasa!
Gasa för helvete!
Se upp, där är en till!
Snabbare!
Om de vill leka ska de få göra det.
Kör på! Såja, vi kommer undan!
Kom igen!
Han körde ifrån dem!
-Vi gjorde det. -Kom igen, lasta ur skuffen.
Det är tomt. Bara en idiot skulle stjäla en bil med bakluckan full av hasch.
Smart kille!
Nu ska du få träffa en polare.
När är den klar?
-Det beror på. Vilken färg vill du ha? -Svart.
-Vad gör du här? -Väntar på dig.
Vad har hänt?
Rachel? Vad står på med henne?
Hon har en degenerativ sjukdom.
-Helvete. -Hon måste sluta spela.
Finns det ingenting att göra?
Jag kan inte tro det!
Helvete.
Jag ringer henne. Det är bäst att jag åker dit personligen.
Din mamma behöver vårt stöd.
-Hon behöver sällskap. -Nej, det tjänar inget till.
Vi håller det inom familjen.
Mellan oss tre. Det blir bäst så.
God dag!
Chasseron är här. Jag berättade att ditt plan var försenat.
Jag gillar dina kläder. Charmerande.
-Ber om ursäkt. -Du borde ta tåget.
Det blir billigare för skattebetalarna och jag slipper vänta i tio minuter.
Okej. Ursäkta.
Du bad mig komma hit, så du vill uppenbarligen ha mina tjänster.
Jag trodde inte att du var beroende av våra röster.
Det var då det.
Va? Har du inte hört?
-Taro ställer upp igen. -Vad har det med mig att göra?
Taro är för gammal för Marseille. Han vill jämna stan med marken.
Han har glömt stadens historia.
-Som till exempel? -Som till exempel...
Den gamla hamnen.
Det är galenskap att riva den. Hamnen är nyckeln till Marseille.
Vi måste utveckla Fos och lämna hamnen i fred.
-Med sina obrukbara dockor? -Dem måste vi renovera.
Men allt har sin tid.
Du måste förstå att borgmästaren betyder mycket för mig.
Men jag är beredd att kämpa för Marseille.
Det är lite väl kaxigt. Jämfört med honom är du småpotatis.
Till skillnad från dig har jag principer. Jag har energi och passion.
Och passionen ledde dig till mig?
Jag tänkte att vi kunde samarbeta inom vissa distrikt.
Ställer du upp mot honom?
Det var modigt. Och du vill ha mig på din sida mot honom?
Om jag klarar mig till andra omgången, ja.
Jag vill att dina kandidater ger sig på hans folk, inte mitt.
-Vad får jag ut av det? -Ingenting om jag inte vinner.
Men om du hjälper mig i det tysta har jag goda chanser att bli borgmästare.
Sen har jag alla trumf på hand och kan hjälpa dig.
-Du går ut starkt. -Jag har lärt mig.
Jag tycker mycket om borgmästaren.
Men det här ingår i det klassiska dramat. Man måste helt enkelt döda fadern.
SÄNDNINGEN MISSLYCKADES
Vad handlar den här tweeten om?
Robert TARO är tillbaka i kommunalvalet.
-Jag har ändrat mig. -Listorna ska vara klara om en vecka.
Du är chanslös. Bespara oss förnedringen för en enda gångs skull.
-Det här är min ensak. -Det är allas vår ensak, pappa.
När jag stack hemifrån var du arg på mig i ett halvår.
Det var samma med Lucas. Du hatar att bli övergiven.
Än sen?
-Det är en ursäkt för att slippa oss. -Jag behöver dig, Marseille behöver mig.
Jag klarar mig inte utan någon av er.
Vi måste sluta med det här och ta hand om din mamma.
Sluta! Ställ inte upp! Hon blir helt ensam, vill du det?
-Ska hon bli ensam igen? -Det är klart att han ska ställa upp.
Annars har vi båda sorg. För cellon och borgmästarposten.
Nämn en politiker som sätter sin fru i första rummet.
Eller en cellist som ger upp sitt instrument.
Lämna mig i fred!
Det är ingen idé att försöka stoppa dig.
Jag hade aldrig kunnat välja mellan dig och musiken.
Marseille är din passion. Det är vad jag älskar dig för.
Jag vill verkligen ha din tröst, men jag måste också kunna beundra dig.
Alltså ställer du upp.
Det ska jag. Tack.
Robert Taro.
Chasseron! Jag har alltid undrat varför du inte bygger ut.
Ditt ställe är för litet.
Försöker du reta upp mig eller har du glömt?
-Glömt vad? -Staden ger mig inte bygglov.
-Just det, du ville bygga ett hotell. -Ett lyxhotell.
Och hur skulle du betala för det?
Inne eller ute?
-Får jag fråga nåt som kanske gör dig arg? -Ja, varsågod.
När lämnade du partiet?
2010. Ett år senare bildade jag Parti du Centre.
Just det, du var vår kassör.
-Du stack precis innan bankrutten. -Det var ingen bankrutt.
Någon fifflade med bokföringen under den föregående perioden.
Om jag minns rätt var diskrepansen 13 procent.
Du kanske inte har ditt drömställe, men det måste ändå ha kostat pengar.
-Skojar du med mig? -Jag sa ju att du skulle bli arg.
Du trodde att jag kom hit som vän. De dagarna är över.
Misstaget du gjorde var att du bara tog 13 procent och inte 20.
Då skulle du ha fått ditt hotell.
-Allt kan köpas i Marseille. -Det verkar så.
Lyssna nu, Chasseron.
Jag har varit borgmästare i 20 år. Inte en enda gång har jag förskingrat.
Visst har jag vänt bort blicken emellanåt,
men det innebär inte att jag inget såg.
Mina chanser är begränsade. Jag hinner inte skapa en oberoende lista.
Att stjäla folk från Barrès lista är krångligt.
-Glöm det, du har ändå inte en chans. -För att jag klev åt sidan?
-Vänta du så ska du få se. -Nej, jag stödjer Barrès.
Såvida jag inte samlar ditt parti och ersätter dig på listan.
-Dra åt helvete. -Du blir min vice, naturligtvis.
Det är härligt här uppe.
Fin plats för ett hotell.
Följ mig till porten, jag hittar nog inte själv.
-Föddes du i Marseille? -Nej, jag är där bortifrån.
Från andra sidan, Tanger.
Jag flyttade till Félix med min mamma när jag var två.
-Bodde du med henne? -Nej, hon var tvungen att åka tillbaka.
Hon tog med min bror och jag stannade här med min syster.
Jag skriver till henne och skickar lite pengar.
Jag skriver dikter, så att hon tror att jag är smart.
Får jag se?
-Förlåt, det var inte meningen. -Ingen fara.
Vad lever du på?
Det där.
-Langar du? -Det gör alla i mitt kvarter.
Kom ihåg att jag heter Sélim.
Jag måste ta mig ifrån det här skithålet, men sånt kostar pengar.
Det finns mer i livet än pengar.
Mer i livet än pengar... Det är lätt att säga när man har dem.
Kom igen...
-Jag gillar din dikt. -Sluta!
Du hade sönder den, behåll den.
Okej.
Vad sägs om en simtur?
Sabine Avery: Jag stödjer Barrès.
Ställ inte till med nåt, annars berättar jag för din fru.
Kärring!
Om jag vill ta ifrån Barrès titeln som vice borgmästare,
måste jag då sammankalla stadsfullmäktige?
Det var lätt att få bort honom ur hamnstyrelsen.
Men vice borgmästare är en folkvald position.
-Jag vet. Finns det inget annat sätt? -Nej.
Jag försökte få honom sparkad från UPM, men det gick inte.
Partisekreteraren satte honom högst upp på listan.
Du kanske skulle dra dig undan till ditt eget distrikt.
Jag är fortfarande din vice borgmästare.
Om du blir vald kan du sparka mig. Tills dess är jag tvungen att stanna.
-Är du allvarlig? -Ja. Tvungen är precis rätt ord.
Kom med.
-Vad gör du här? -Dags för lunch, jag bjuder.
-Vad är det för bil? -Den är min. Jag är chaufför.
Lägg av. Du har varken kostym eller slips. Bjuder du kunderna på godis? Vatten?
Nej, jag jobbar för mig själv nu.
-Vad menar du? -Kom igen, så åker vi.
-Jag har bråttom, så det får gå fort. -Nej, jag gör saker ordentligt.
Vad är det här?
-Varifrån fick du den här? -Vad menar du? Jag köpte den.
Prova den.
-Tycker du om den? -Den är snygg.
Tack.
Sluta!
-Börja inte så där igen. -Jag kan inte hjälpa det.
Har du inte träffat nån annan på fem år?
Ingen som du. Jag kan inte rå för mina känslor.
Jag har försökt. Jag låg med andra tjejer.
Men med dig handlar det inte ens om sex.
Med dig känner jag mig inte som en idiot.
Med andra känns det som om jag har ett IQ under 60.
Jag är bara småfisk.
Du är vacker, passionerad och romantisk.
Och du har fantastiska ögon.
Du är ingen liten fisk med IQ under 60.
Under 30?
-Snälla, lägg tillbaka handen. -Nej, jag måste gå.
Hej då, lille fisk.
Onlinemedia har inte svalt oss ännu, men vårt stora problem är hyran.
Vet du vad? Jag älskar Marseille. Staden har en rik historia.
Och ni, La Provence, är en del av stadens historia.
Om jag vinner valet kan ni räkna med min hjälp.
Okej, men hur?
Stadshuset är inte den enda välgöraren. Departementsrådet finns också.
Men om de hjälper oss, varför ska vi vänta på kommunalvalet?
Ni kan få vårt kontonummer nu!
-Du vet väl att Robert ställer upp? -Jag hörde det.
Robert Taro är besatt av makt. Han släpper den inte. Det är typiskt.
Men se på din man, hans pension gynnade ju dig.
-Ge och ta, om uttrycket tillåts. -Det kallas jämställdhet, min vän.
Jämställdhet är okej med mig, bara det inte kommer från sängkammaren.
-Tillåt mig. -Nej, det här tar jag.
Ingen får ju tro att ni försöker påverka La Provence.
Journalister och politiker ska inte dela säng.
Vi håller det professionellt.
Vi vill bara sälja tidningar och ni vill bara ha röster.
Patrick, oavsett om jag vinner så hjälper jag er.
Vi får väl se. Du nämnde Robert Taro.
Det är längesen nu, men vi var vänner. Jag känner honom väl.
Det är inte makten han är besatt av.
Det är Marseille.
Han älskar staden mer än någonting.
-Varför ses ni inte längre? -Något allt för stort kom mellan oss.
Jag betalar i baren. Ha en trevlig dag.
Jaha.
-Han är en idiot. -Inte alls.
-Honom kan du inte köpa. -Det kan jag visst.
-Och han är tvärgay. -Än sen?
Skulle du försöka med honom?
Jag gör vad jag kan.
Ska jag inte göra dig sällskap? Bara för att finnas där.
Det är bara ett recept på antidepressiva.
Vänta inte, jag tar en taxi.
Fred, hur tar jag reda på vem som skickar spam-breven?
-Om det inte är adresserat till dig... -Det är det.
Får jag se?
-Jag kan fråga säkerhetstjänsten. -Nej, jag bara undrade.
-Då så. -Tack.
Mot väggen.
-Vad är koden? -2639.
-Du är ändå chanslös. -För att jag klev åt sidan?
-Vänta du bara. -Jag stödjer Barrès.
Såvida jag inte samlar ditt parti och tar din plats på listan.
Dra åt helvete.
Just nu verkar alla vilja vara min vän.
Någon särskild?
Socialisterna, stadsdelsordföranden...
Barrès, du.
Inte jag.
Centerpartisterna är bara legosoldater, men de har sin funktion.
De får en att känna sig stor under en valrörelse.
Du har alltid tyckt att jag saknar ryggrad.
Inte ryggrad, men stake. Jag önskar att du hade det.
Det gör nog hon också.
Varför är du här?
Har du tänkt över mitt förslag om att låta mig ta över tredje distriktet?
-Jag tog det inte på allvar. -Naturligtvis inte. Det var för generöst.
Det var innan jag upptäckte dina kopplingar till presidenten.
-Det där känner alla till. -Jag menar inte de nuvarande kopplingarna.
Jag har hört att ni inte ses så ofta nu för tiden.
Jag pratar om valrörelsen för sex år sedan, när du var partikassör.
-Innan du lämnade partiet. -Och?
Få se nu...
19 februari, valmöte. Kostnader redovisade för kommissionen:
83 699 euro.
Före skatt, oroa dig inte. Kostnader fakturerade till UPM:
664 379 euro.
Det skiljer nästan 600 000 euro. Var hamnade de?
Samma sak i Bordeaux den 3 mars. Och i Dijon den 27 april.
Varje gång fakturerade en påhittad firma för kostnader som inte fanns.
I Bordeaux kostade ljud och ljus 100 000 euro.
Och lika mycket för videon. Nu kommer det roliga.
60 000 euro...
För flaggor. Flaggor...
Dessa fakturor betalades kontant av UPM.
Det är så man döljer förskingring under en valrörelse.
Och vem skrev under för partiets räkning?
Partikassören. Du.
Och du visste ingenting?
Som jag sa. Att vända bort blicken gör en inte blind.
Jag är en krokodil, Chasseron.
På jakt.
Redo att bita, döda, äta och slita av dig ansiktet.
Du löper risken att dra in presidenten, partisekreteraren
och hela partiet.
-Jag vet. -Det skulle drabba även dig.
Det vet jag också.
Den 4 juni fakturerade företaget Genesis
partiet en summa på 23 500 euro
för byggnadsarbeten på högkvarteret i Marseille.
Blev det arbetet någonsin utfört?
De fixade toan på bottenvåningen, men det är allt.
Resten hamnar hos dig.
Och det är lätt att bevisa. Titta.
Genesis utförde arbetet här.
På ditt hus, Chasseron.
-Vad vill du ha? -Din plats.
Det finns två möjligheter. Jag ger upp den eller du tar den.
Låt oss omformulera.
Jag tar den, men det ser ut som om du ger den till mig.
Det är mer civiliserat. Och bättre för dig.
Fred, stäng dörren.
Försegla det här i ett kuvert och ta det till La Provence.
-Med en gång? -Det är anonymt. Vi måste vara osynliga.
-Vad handlar det om? -Slå dig ner och ta en titt.
Det här är stort. Är du inte rädd att det slår tillbaka?
-Allt är ordnat. -Det finns ett säkrare och snabbare sätt.
Fakturorna finns på nätet i morgon.
De hittas av någon flitig rackare som går igenom alla uppladdningar,
och vid lunch exploderar det på Twitter.
-Vi tar min privata hiss. -Jag har grävt lite på Barrès.
Han säger att han var föräldralös, satt på barnhem,
bodde i flera fosterfamiljer, var duktig i skolan.
Men det stämmer inte. Han bodde bara i en enda fosterfamilj.
-Än sen? -Alltså ljög han.
-Och ingen har upptäckt det på 20 år? -Det var svårt att gräva fram.
-Vad hittade du? -En familj i l'Yonne.
-Jag kan hälsa på dem i morgon. -Gör det.
UPM ska ha godkänt falska fakturor under den senaste valkampanjen.
Presidentens egna konton kommer att granskas ytterligare.
Det stämmer. En domare har fått i uppdrag att utreda...
Försvinn!
Ursäkta. Tack så mycket.
Det var därför jag lämnade UPM för fem år sedan.
Jag insåg att det pågick... en hel del förskingring.
Så jag bestämde mig för att lämna partiet som jag gick med i tio år tidigare.
Tror du att borgmästaren kände till detta?
Absolut inte. Fakturorna gällde presidentvalskampanjen.
-Berättade du inte för honom? -Nej. Jag hade bara en misstanke.
En misstanke är varken ett brott eller ett bevis.
-Taro ligger bakom det här. -Ja.
Det är dåliga nyheter för oss, men värre för honom.
Du vet vad jag vill ha.
-UPM. -Du ska få det. Låt mig sköta det.
Det har varit tyst från denna byggnad hela morgonen.
Borgmästaren väntar i vad som kallas för "Krigsrummet".
Costa: Kom hit! Alla väntar!
I går natt fick jag kännedom om
bedrägerierna inom UPM
under den senaste presidentvalskampanjen.
Ni vet alla att jag hjälpte till att bilda detta parti för 13 år sedan.
Dagens avslöjanden är oförenliga med min värdegrund.
Av den anledningen
har jag valt att avsäga mig mina uppdrag inom UPM.
Kommunalvalen hålls om tre veckor.
Det var min avsikt att lämna ifrån mig den position jag innehaft i 20 år
som borgmästare i Marseille. Men det nyligen inträffade,
jämte den våldsvåg som sveper över staden har fått mig att tänka om.
Jag ämnar därför ställa upp i valet till tredje distriktet.
Herr borgmästare!
Annick. Du får börja.
-Avskedar ni Pierre Chasseron? -Nej, han toppar första distriktets lista.
-Herr borgmästare! -Pharamond.
Och Lucas Barrès? Ryktet säger att han skulle ersätta er.
Ett rykte är ingen källa. Det borde du veta med din erfarenhet.
Lucas Barrès har inget med mitt beslut att göra.
-Tack för mig. -Herr borgmästare!
Det var allt, tack ska ni ha.
Barrès hävdar att han föddes den 25 februari 1973 i Cavaillon.
Men han föddes fyra månader senare i Châlons-en-Champagne.
Hans far lämnade honom hos paret Fruges när han var tre.
-Vilka är de? -Bönder. De tog väl hand om honom.
Han bodde aldrig på någon institution. De tog hand om honom tills han fyllde 18.
Sen flyttade han och återvände aldrig.
-Och pappan? -Barrès. Det är allt.
Förnamnet saknas. Fruges visste inget mer.
-Och mamman? -Hon besökte honom.
Hon hade honom någon vecka i taget, skickade lite pengar.
-Han gick aldrig ut gymnasiet. -Det kan inte stämma.
-Han har ju en juristexamen. -Falsk. Läs dokumentet.
Han diplomerades då han var 16, men klarade aldrig examen.
Taro är för gammal för Marseille.
Det ingår i det klassiska dramat. Man måste döda fadern.